Kui olin kahekümnendates eluaastates, siis mu tädi, kes armastab Jeesusest rääkida, kutsus oma noore juuksuri Piiblit uurima ja mina olin Piibli õpetaja. Mu tädi tõi igale kokkusaamisele maitsva hommikusöögi. Lõpetasime seeria ja noor naine ei teinud otsust Kristuse poolt. Tundus, nagu oleks see olnud asjatu pingutus. Läks mööda palju aastaid ja ühel päeval nägi mu tädi seda naist jälle. Ta oli rõõmsalt üllatunud, kui sai teada, et see naine oli ristitud, käis kirikus ning temast oli saanud innukas misjonär, kes tõi kümneid oma sugulasi Jeesuse jalge ette! Jumal teab, kus Tema omad on, ning Ta ei jäta meid pimedusse, isegi kui meil läheb Valguse vastuvõtmisega aega!
Issand julgustas Paulust nägemuses pärast seda, kui apostel oli kohanud Korintose sünagoogis ägedat vastuseisu: „Ära karda, vaid räägi, ja ära ole vait! Sest mina olen sinuga ja keegi ei tule sinu kallale sulle kurja tegema, sest mul on palju rahvast siin linnas.“ (Apostlite teod 18:9, 10) Kuna juudid olid Paulust Tessaloonikas ja Beroias taga kiusanud, tuli ta Korintosesse „kartuses ja suures värinas“ (1. Kiri korintlastele 2:3), olles otsustanud kuulutada nende keskel ainuüksi Kristusest ja Temast kui ristilöödust (salm 2). Issand kohtus temaga nägemuses, kinnitas talle oma ligiolu, julgustas julgelt evangeeliumi kuulutama ja meenutas talle, et Tal on palju rahvast selles linnas. Uuendatud jõuga jäi Paulus sinna lõpuks kaheksateistkümneks kuuks. Pärast sünagoogis lahvatanud vastuseisu koliski Paulus kõrvalmajja, Titius Justuse juurde (Apostlite teod 18:7). „Sünagoogi ülem Krispus hakkas kogu oma perega uskuma Issandat.“ (salm 8) Kes oleks seda osanud ette kujutada! Jumal teadis, sest Ta teab alati, kus Tema omad on. Mul on telefonis äpp nimega „Leia sõbrad“. Kui selle avan, näen oma sõprade ja lähedaste asukohta just sel hetkel. Jumalal on hiiglaslik „Leia sõbrad äpp“. Ta teab täpselt, kus Tema omad on! Ta teab, kus oled sina, ja Ta nimetab sind enda omaks!
Minu vastus: