Olles mitu tundi vait olnud, tahtsin nüüd rääkida kõigiga enda ümber. See juhtus aastaid tagasi, sel päeval, kui mu isal oli suur operatsioon vähkkasvaja eemaldamiseks maost. Olime oodanud palju tunde, rohkem, kui olime arvanud. Me ei rääkinud selle ajal kuigi palju. Siis nägime meie poole tulemas arsti ja ma mäletan ainult tema esimesi sõnu: „Vähk on väljas.“ Siis selgitas ta edasi veel palju asju, kuid mina tahtsin vaid kõigile ootesaalis kuulutada: „Vähk on väljas!“
Uskmatuse tõttu oli Sakarias olnud vait vähemalt üheksa kuud (vt Luuka 1:20). Kui ta kirjutas tahvlikesele, et vastsündinu nimeks saab Johannes, nagu ingel oli öelnud, siis tema suu avanes, „ta hakkas rääkima, ülistades Jumalat“ (salm 64). See on nii teistmoodi, kui avame suu tänus ja kiituses, mitte kahtluses ja uskmatuses! Püha Vaim tuli tema peale ja ta esitas prohvetlikult kauni kiituslaulu (Luuka 1:67−79), mida nimetatakse ka „Benedictus“ esimese sõnade järgi ladina keeles: „Kiidetud olgu Issand, Iisraeli Jumal, et ta on tulnud oma rahva ligi ja toonud talle lunastuse.“ (salm 68) Laul jaguneb kaheks osaks. Esimeses osas (salmid 68−75) loeb Sakarias üles, kuidas Jumal on olnud ustav oma lepingule Aabrahamiga ja toonud tõotatud lunastuse. Ta kasutab palju kauneid kujundeid ja pilte Vanast Testamendist. Kui meenutame seda, kuidas Jumal on meid minevikus juhtinud, leiame alati julgustuse tulevikuks. Laulu teises osas (salmid 76−79) muutuvad isik ja ajavorm ning Sakarias räägib oma pojale: „Ja sina, lapsuke, sind hüütakse Kõigekõrgema prohvetiks, sest sa lähed Issanda eel temale teed valmistama.“ (salm 76) Edasi räägib ta lunastusest, mis tuleb lähitulevikus Jeesuse kaudu. Ühinegem Sakariasega ja kiitkem Jumalat Tema ustavuse eest meie suhtes minevikus, olevikus ja tulevikus. Jumala ustavus annab ainsa tõelise kindluse tulevikuks!
Minu vastus: