Kas oled kunagi kaotanud midagi, mis on sinu jaoks tõeliselt väärtuslik? Mäletan, kuidas mitu aastat tagasi kaotas üks inimene oma laulatussõrmuse. See oli väga lihtne ja odavast materjalist sõrmus, kuid sellele olid graveeritud paari nimed ja laulatuse kuupäev ning see oli tema jaoks äärmiselt oluline. Otsisime seda igast võimalikust kohast, kaasa arvatud suurest prügikonteinerist. Võtsime kogu sisu välja ja uurisime piinliku täpsusega kogu prügi läbi. Ma isegi ei mäleta, kust see sõrmus lõpuks leiti, kuid mäletan seda pingelist otsimist.
Kui variserid nurisesid Jeesuse vastu, et Ta võtab vastu patuseid (Luuka 15:1, 2), jutustas Jeesus neile kolm tähendamissõna. Luukase jutustamisstiilis on kaks esimest tähendamissõna mehe-naise paar. Mehele, kes kaotas lamba, järgneb teine tähendamissõna naisest, kes kaotab mündi (Luuka 15:8−10). Naine kaotab ühe oma kümnest drahmist, mis olid hõbemündid väärt umbes ühe päeva palka. Need mündid võisid olla tema säästud mustadeks päevadeks. Mõned väidavad, et see oli osa tema ketubah’st, kaasavarast, mis oli ainus raha, mille ta abiellu kaasa tõi ja ainus rahaline kindlustus lahutuse korral. Selles tähendamissõnas esitab naine Jumala innukat otsimist ja patuste ennistamist; Jumal on aktiivne tegelane, keda kujutatakse tähendamissõnas neljas tagasisaamise etapis. Esiteks naine alustab otsingut. Teiseks kasutab ta kõiki olemasolevaid vahendeid, näiteks kasutab lampi, pühib maja puhataks ja otsib hoolikalt. Kolmandaks on ta püsiv, kuni ta selle leiab; ta ei anna alla, enne kui tagasisaamine on edukas. Neljandaks on tal rõõmupidu tagasisaamise üle. Jumal otsib meid innukalt ja kasutab piirituid ressursse, millest meil pole aimugi. Kui sul on isemeelne laps või lapselaps, võid sa leida suurt lohutust teadmisest, et Jumal ei anna meiega alla enne kui Ta kadunu tagasi saab. See on tõeline Piibli pilt Jumalast − Tema meid innukalt otsimas. Meie otsime Jumalat üksnes vastusena, Tema otsing eelneb meie otsingule.
Minu vastus: