„Ma tunnen, et saan midagi muuta!“
Victor Hulbert, Trans-Euroopa divisjoni kommunikatsioonijuht
Ma olen esimest korda Kreekas ning tulin siia vabatahtlikult.
Siin on väga ilus. Vaated on imelised, meri on soe, inimesed sõbralikud.
Kõik on suurepärane.
Aga kui minu aeg siin lõpeb, siis pean võtma vaid oma passi,
minema lennukile ja ma võin minna kuhu tahes.
Kahjuks ei saa seda teha inimesed, kellel olen sel nädalal külas käinud.
Need inimesed on tulnud siia ohu eest, surma eest ja nüüd soovivad nad minna edasi,
et leida uus kodu, uus elu. Kahjuks on nad siin kinni.
Asaad, 14-aastane jazidi Iraagist
Ta on siin üksi, ilma pereta, ta ei suuda seda kirjeldada.
Asaad on Iraagist pärit jazidi. Ta põgenes ISISe territooriumilt.
Ta küsib, et kui sina näeksid, et sinu silme ees tapetakse 500 inimest,
siis kuidas sa end tunneksid. Ta ütles mulle, et tunneb end lõksus olevat.
Tema vend jõudis Saksamaale ning Aasad tahtis tema juurde minna,
aga kui ta jõudis Kreekasse, suleti piirid.
Ta magab öösiti vaid kolm või neli tundi, tal ei ole siin perekonda,
ta unistab oma pere juurde jõudmisest Saksamaale.
Mis muudab ADRA psühholoogilise nõustamise väga oluliseks.
Daniela, Sloveenia ADRA psühholoog
Ma arvan, et psühholoogia on väga oluline igas elusektoris
ja siin kohapeal on see veelgi olulisem, sest nad on kaotanud kõik.
Neil ei ole mingeid suhteid, mitte kedagi peale nende inimeste, kellega koos nad reisisid.
Dimitrios, psühholoog Meie töö ei ole lihtsalt inimestega vestlemine.
Esiteks me töötame laagrites, uurime põgenike vajadusi, peamiselt psühholoogilisi vajadusi.
Küsime, kuidas me saame neid aidata. Teiseks me töötame lastega,
viime läbi palju psühholoogilisi ja hariduslikke tegevusi.
Joud, ADRA See tuba on peamiselt teismelistele.
Nad tulevad siia, veedavad siin oma aega,
räägivad üksteisega ja meiega oma tunnetest ja kogemustest.
Me tegeleme hariduslike eesmärkidega, et nad oskaksid oma tundeid väljendada
ja et nad kujundaksid ise oma ruumi, nii et nad tunneksid, et nad on selle paiga omanikud.
Omar, Serbia ADRA tõlk See on luuletus – iraaklastest ja süürlastest.
Et nad on ühendatud ja et nad peaksid ühte jääma
ja et iraaklased ei ole iial õnnelikud, kui näevad, et süürlased on janused või näljased.
Ja seal on kirjas, et kui ma suren, siis ainus asi, mis ma ütlen,
et see, et mina olen iraaklane ja minu vend on süürlane.
Šeik Nour, jazidi rühma juht
Nour on šeik, selle grupi kohalik juht, ning ta väljendab kõiki nende pingeid.
Ta ütleb, et inimesed on ebakindlad tuleviku suhtes.
Neil puudus kindlus Iraagis ja puudub ka siin.
Ta ütleb, et jazidid on vähemus, seepärast väldime probleeme.
Tulime siia, et saada ühendatud, et saaksime olla koos.
Ta väljendab frustratsiooni ÜRO registreerimis- protsessi ja perekondade taasühinemise suhtes.
Ta selgitas, et siin laagris on 1114 tema grupi liiget.
Nad ei soovi siin olla. Nad soovivad, et piirid avataks.
Vahepeal seavad nad end võimalikult hästi sisse. Nad on avanud väikseid poode küpsetiste
müümiseks, et pääseda laagritoidu monotoonsusest.
Ja need, kel on kvalifikatsiooni, abistavad kliinikus või lasteprogrammides.
Ta soovib minna Saksamaale. Ta on Kreekale tänulik,
kuid ei usu, et Kreeka on võimeline sellise suure inimhulga eest hoolt kandma.
Ta selgitas, et pool tema perekonda suri Iraagis. Ta soovib,
et tema inimesed saaksid uuesti kokku, et, nagu ta ütleb, saada tagasi oma jõud.
Ta on olnud sel pingelisel ajal positiivne.
Teistele on see raske.
Saleh, insener
Ta tunneb end lõksus olevat. Ta on insener, tal on võimeid ning ta soovib edasi minna.
Ja oma stressis ütleb ta, et kui ma ei saa minna edasi, siis võin minna tagasi ja surra.
Ent siiski on lootust. Nii Petra laagris, kus tegutseb ka ADRA,
ja lõuna pool asuvas afgaanide laagris.
Meditsiinikeskust ja muudki juhib seal adventistide juhitud
heategevusorganisatsioon Adventist Help:
paljude sõpradega erinevatest uskudest ja nendega, kes polegi usklikud.
Markus, Adventist Help koordinaator Igaüks panustab. Mõnikord ma isegi ei tea,
kes nad on, missugune on nende usuline taust,
aga nad on siin, et abistada abivajajaid. Ja see toimib ilusasti.
Lisa, Do your Part (koostööpartner Adventist Help'ile)
Me täidame siinsete elanike vajadusi ja anname neile tööd.
Meie eesmärk on anda neile väärikusetunne. Anda neile võimalus osaleda selles,
mida meie teeme nende enda kogukonna heaks. Nad kõik teavad,
et nad on siin vähemalt aasta, nii on neile öeldud, aga me ei tea, kui kaua.
Mõne hinnangu järgi 36 kuud. Aga see annab võimaluse luua lastele kool, koha naistele,
ja lastele, kes ei ole veel kooliealised. Siin saab tekkida neil rutiin,
et nende elu võiks toimida, et nad ei istuks niisama telgis
ega mängiks või teeks mida iganes. Nad saavad elada, selle asemel et ellu jääda.
Maria on õpetaja, tal oli Kabulis ilus kolmekorruseline kodu.
Hirmust surma ees põgenes ta oma lastega ja elab nüüd selles telgis.
Ta rääkis, kuidas kaasarääkimine otsuse langeta- misel ja laagrielu korraldamisel on teda aidanud.
See on väga kena,
sest ma saan ennast arendada.
Ma saan teie käest head materjali.
Sama kehtib 13-aastase Maria kohta, kelle perekond aitas tal põgeneda
korraldatud abielu eest 65-aastase mehega.
Ta on väga intelligentne
ning abistab meditsiinikeskuses vabatahtliku tõlgina, kes töötab väsimatult.
Nii tasu eest töötav kui vabatahtlike meeskond muudavad siinset elu märkimisväärselt.
Maria, meditsiinitudeng Nende inimeste vajadused on
täiesti erinevad kui tavaliselt.
Nad vajavad meditsiinilist abi, aga ka et inimesed oleksid nende suhtes lahked,
räägiksid nendega ja mõistaksid kogu nende elu,
mitte ainult terviseprobleeme, mis neid vaevavad.
See on keerulisem kui vaid meditsiiniline juhtum.
Sa pead mõistma tausta ja seda, mis toimub praegu.
Solomon, logistikakoordinaator Ma olen ise olnud põgenik ja ma tean täpselt,
mis tähendab jätta oma kodu, nagu põgenikud on pidanud oma kodu jätma:
nende vanemad on nende silma ees tapetud,
mõned on jätnud kõik selle, mille nimel nad on terve elu töötanud
ja leiavad end nüüd olevat siin tühermaal elamas telgis.
Dr Joackim Vaadake, seal käib sõda. Nad põgenevad,
nad on põgenikud – sõjaajal.
Ja meie töötame rindejoone tagalas. Just nii me töötame.
Caroline Ta on 81-aastane ja selles eas on väga raske
vahetada elukohta, minna kodust ära.
Ta on alati väga rõõmus ja meie suhtes lahke.
Ta paistab olevat nagu teisest maailmast ja meile meeldib teda abistada.
Claudio, adventkoguduse esimees Kreekas Me oleme elanud kriisis, majanduskriisis.
Ja lisaks sellele tuleb meile inimesi, keda me ei oodanud.
Kogudus oli selleks ette valmistamata.
Me püüame nüüd vastata inimeste vajadustele, neid abistada.
Ifigenia ja Rozalia, Ateena adventkoguduse liikmed
Meie riik on esimene, kel tekivad põgenikehulgaga probleemid.
Me näeme seda olukorda ja seda,
kuidas need inimesed elavad meie riigis. Neil on palju raskusi.
Seepärast püüame neid aidata, et neil oleks parem enesetunne.
Need on minu inimesed ja ma tunnen kohustust abistada.
Sara: ADRA Serbia Sest ma tunnen, et ma kuulun siia
ja ma saan midagi muuta.
Ma arvan nendest kui oma sõpradest,
nad vajavad abi. Ma aitan neid igal võimalikul moel.
Lina, Serbia ADRA tõlk Tegelikult nende silmadest piisab,
nad räägivad oma silmadega, sest mõnikord ei saa ma nendest aru.
Ja nemad ei mõista mind. Me räägime kätega, silmadega.
Frank, Saksamaa ADRA Mul on kirg, ma tahan teenida ja aidata inimesi
ning näidata Jeesuse Kristuse armastust selle kaudu, mida me teeme.
Victor Siin on nii palju vajadusi.
Lapsed, kel praegu ei ole tulevikku, saavad endale tuleviku.
Me palvetame, et nad saaksid tuleviku.
ADRA ja teiste MTÜde töötajad ja vabatahtlikud töötavad ennastsalgavalt.
Euroopa ja maailma valitsused vajavad motivatsiooni,
et muuta nende inimeste elu, kes on praegu mitte kellegi omad.
Missuguse tormilisusega me siin Kreekas elame!
Kohtume põgenikega, kes on siin, et leida uusi lahendusi.
See ei ole nii ainult siin.
On ka teisi Vahemere maid, kuhu inimesi juurde tuleb.
Itaalias vajatakse meie abi. Meie töö võib nende elu muuta.