TOKIO, JAAPAN
TERE, MINU NIMI ON YANA.
MA ELAN JAAPANIS OMA ISA JA EMA
JA OMA VÄIKESE ÕE JANAGA.
ME TULIME TAIWANIST, ET AIDATA
RÄÄKIDA INIMESTELE SUURES LINNAS TOKIOS JEESUSEST.
ÜHEL PÄEVAL HÜÜDIS ISA: „YANA, JANA!
MA UNUSTASIN OMA MOBIILTELEFONI AUTOSSE.
KAS TE SAAKSITE SELLE MULLE ÄRA TUUA?“
JANA JA MINA JOOKISIME LIFTI
JA VAJUTSIME NUPPU, ET ALLA MINNA.
ÄKKI KUSTUSID TULED JA LIFT JÄI SEISMA.
LIFTIS OLI VÄGA PIME JA ME KARTSIME.
ME PROOVISIME UST OMA KÄTEGA LAHTI LÜKATA,
AGA SEE EI LIIKUNUD.
„PALVETAME,“ ÜTLESIN MA JANALE.
„JUMAL AITAB MEIL UKSE AVADA!“
ME SULGESIME OMA SILMAD, KUIGI LIFTIS OLI VÄGA PIME,
JA PALVETASIME: „KALLIS JEESUS,
ISA PALUS MEIL TUUA OMA TELEFONI
JA NÜÜD OLEME LIFTIS KINNI.
JEESUS, PALUN AITA MEIL LIFTIST VÄLJA SAADA.“
KUI OLIME ÖELNUD „AAMEN“, LÄKSIME UKSE JUURDE
JA PEAAEGU ILMA IGASUGUSE PINGUTUSETA
UKS AVANES JA ME SAIME TURVALISELT VÄLJA.
ME VÕTSIME ISA TELEFONI JA JOOKSIME TERVE TEE KOJU.
RÄÄKISIME ISALE JA EMALE, MIS JUHTUNUD OLI
JA SIIS ME KIITSIME KÕIK KOOS JUMALAT.
ISA ÜTLES, ET LIFTI UKSED ON TEHTUD NII,
ET NEID EI OLE VÕIMALIK ISE KÄTEGA AVADA.
ILMSELT SAATIS JUMAL INGLI, ET AIDATA MEIL UKS AVADA.
MA OLEN ÕNNELIK, ET JUMAL MEID KUULIS,
ISEGI PIMEDAS LIFTIS.
AITÄH, ET AITATE INIMESTELE ÜLE KOGU MAAILMA JEESUSEST RÄÄKIDA!